PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Jsme BIONA Initiative.
Vytváříme klimatická řešení pro lepší svět.
Hej! Kde je můj syn?
- Promiňte, jak se jmenujete? - Dione!
Když se posadíte, někoho vám zavolám.
- Dione! - Paní, tam jít nemůžete.
Tady bez doprovodu být nemůžete.
- Paní. - Dione!
Paní, zastavte se!
Jde dolů.
- Zastavte se! - Rozumím.
Kód čtyři, páté patro.
Dý!
- Civilista v L5. - Jde dolů, chyťte ji.
Paní, zastavte se.
Jděte mi z cesty.
- Z cesty! - Paní, stůjte!
- Mám ji. - Zastavte se!
Stáhněte se.
Kde je můj syn?
Držte pozice.
Mám už vaši pozornost?
Přiveď mi moje dítě, nebo přísahám bůh, že to tady všechno rozmlátím.
Pojď za mnou.
Číslo 108: Nebudete ho mít rádi, když je naštvaný
- Unesla jsi mi syna. - Zachránili jsme ho.
Vytrhli jste mi ho z náručí, dali do auta a odjeli.
Neměli jsme čas, CDC zažádalo o karanténní zařízení třetí úrovně,
což naštěstí pro tebe splňujeme.
Naštěstí?
Mohl by být v tajném vězení CIA nebo hůř.
Hůř? Kdo jste?
Pojď sem.
- Kde je Dion? - Je v bezpečí, je v pořádku.
- Vezmi mě k němu. - Musíme si promluvit.
Tato místnost zkoumá počasí.
Dokážeme předvídat pohyby větru a včasným varováním zachraňovat životy.
Nepotřebuju prohlídku. Chci svého syna.
Panebože, vy jste ho tam nechali samotného?
Musí být úplně vyděšený, víte o dětech vůbec něco?
O tvém dítěti pár věcí vím.
- Jak dlouho nás sledujete? - Od vloupání do laboratoře.
Náhodou jsi nezahlédla kraba poustevníka?
A pak je tu ještě ten lišák.
Nevím, o čem to mluvíš.
Myslela jsem, že ti to Pat řekl, jakmile ode mě odešel, ale uděláme to teda takhle.
Před Dionovou návštěvou.
Po Dionově návštěvě.
Schopnosti tvého syna jsou v symbióze s flórou a faunou
získanou z Islandu po té polární záři.
Vzhledem k Markovu silnému zájmu o tu událost
předpokládáme, že byl taky zasažený,
a zdá se, že to předal Dionovi.
Po Islandu jsme začali po světě pozorovat tyto nevyzpytatelné mikrobouřky.
Národní úřad pro oceán a atmosféru si jich taky všiml.
Objeví se a rychle zmizí a zanechají za sebou cílenou devastaci.
Cílenou?
K jedné z nich došlo před vaším domem. Další byla poblíž vaší chaty u jezera.
To nemůže být náhoda.
Myslím, že tvůj syn ty bouřky přitahuje.
- Tak co chceš? - Studovat Diona.
Musíme pochopit, proč se to děje a čeho je schopný.
- Ne. - Já ale nežádala o svolení.
CDC ho drží na 72hodinové pozorování,
které je možné prodloužit na neurčito, pokud se považuje za hrozbu veřejnosti.
- Ale on není... - Zase jsem se neptala.
Máme dost neobvyklých dat, abychom ho mohli držet v karanténě donekonečna.
Což udělat nechci, ale nevzdám se jediného lidského exempláře, který mám.
Co kdybys měl Markova data?
Máš Markova data?
Studoval se, změny ve své DNA
a byl v kontaktu s lidmi, kteří taky byli na Islandu.
Výměnou za ně okamžitě pustíš Diona se mnou domů.
A taky chci všechno tohle.
Chci vědět, kdy a kde k těm bouřím dochází a jestli se budou opakovat.
- To je tajné. - To jsou i Markova data.
Vytvoříme soukromý server. Nahraješ tam svoje data a já taky.
A ještě jedna věc, přestaňte nás sledovat.
To se nestane.
Mohla bych ti říct, že přestaneme, ale neuděláme to a popravdě to ani nechceš.
Venku je něco nebezpečného a ať mi věříš, nebo ne,
snažíme se tvého syna chránit.
Já nejsem nepřítel, Nicole.
To...
To je ten nepřítel.
Dione.
- Mami. - Ahoj, broučku.
Je z ní kočka.
Ano, je. Dobrá práce, kamaráde.
Taky se mě bojíš?
Ne, já jen... Nevypadám strašně vtipně, co?
Ne!
Je mi vidět na zadek.
Jo, tyhle věci jsou divný.
Měl jsem strach.
Já vím.
Ale už to bude lepší. Půjdeme domů, dobře?
Kde máš svoje kouzelné hodinky?
Dobře. Tak jo, oblečeme tě.
A paní Wuová a já si jen něco vyměníme.
Dobře? A pak odsud můžeme pryč.
Tak jo, máš to?
- Ahoj. - Niki? Panebože, zlatíčko.
- Jak mu je? - Je unavený.
- Nemusela jsi chodit. - Děláš si srandu?
Po všem, čím jste si prošli?
Škoda, žes mi nezavolala dřív, vyrazila bych ty dveře s tebou.
Jo, ale přišla jsi o práci a nechtěla jsem, aby tě ještě zatkli.
- Krásně to voní. - Udělala jsem ti krevety s kaší.
- Je po půlnoci. - Máš hlad?
Dej ho spát, připravím ti talíř.
Pojď sem, broučku.
Potřebuješ pauzu?
- Ne, jsem v pohodě. - Správná odpověď.
Takže ti to všechno prostě dala?
Neměla moc na výběr, chtěla zpátky svého syna.
Ví, že jsi to dala mně?
Zatím ne.
Určitě jí to řekneš.
Podle toho, kolikrát jsme tě viděli u ní v bytě
se zdá, že jste si docela blízcí.
Vždyť jsi kvůli ní byl ochotný přijít o práci.
Záleží mi na Dionovi.
Promiň, že jsem ti neřekl, co se stalo.
Snažil jsem se respektovat přání Nicole. Přísahám, že už se to nikdy nestane.
Uvidíme.
Tak co jsi našel?
Zkoumal jsem Dionův rozbor krve,
srovnal jsem ho s Markovými daty a našimi vzorky...
A?
A není to dobrý.
Je naprosto jasné, proč skončil v nemocnici s vysokou horečkou. On...
- příliš tlačí na pilu. - Rozveď to.
Na vysoké jsem jezdil jedním autem, strašně moc žralo,
ale bylo to moje nejspolehlivější auto, dokud jsem nejel víc než 90 km/h.
Kdybych jel jen o trošičku víc, motor by to nevydržel.
Mechanik říkal, že to auto nebylo postavené na vyšší zátěž.
A stejně tak ani Dion.
Zvednout myslí sýrové křupky je jedna věc, ale pokud to se schopnostmi přežene...
Skončí v nemocnici, jako když vyléčil lišáka.
Jo.
Ještě že tamten nebyl nemocný, něco tak velkého by ho asi zabilo.
Jo.
- Běž se prospat. - Jo.
Jak máte ráda kávu?
Se smetanou, bez cukru.
Jsi tu brzo, čekala jsem tě až večer.
Jo.
- Musela jsem ti říct, co jsem našla. - Dobře.
Tak jo.
Ten farmář, Walter.
Získal schopnosti ve stejnou dobu jako já a Mark.
A jeho syn, Brayden, taky.
Což znamená, že je druhá generace, jako Dion.
No...
aspoň má pořád svého otce, který mu s tím pomůže.
- Vzala ho bouře. - Cože?
Kdy? Když byl Dion v laboratořích BIONY, tak ještě žil.
Tak už dlouho naživu nezůstal.
Nemůžu nechat Diona odejít z bytu.
Musím do práce a on musí do školy.
Zůstanu s ním.
- Navždycky? - Začneme dneškem.
- Ahoj. - Ahoj.
Nevolalas, tak jsem se přišel probít naší trapnou fází,
abych vzal Diona do školy.
Teda nevím, jestli půjde do školy...
po tom včerejšku, ale chtěl jsem vědět, jak se mu daří.
Jo, od nemocnice se toho hodně stalo.
Jo, já vím.
Suzanne mi včera v noci volala
a chtěla, abych prošel ta data, cos jí dala.
Markova data.
- Takže ví, že jsi v tom jel taky. - Jo.
Co ti nabídla na oplátku? Kromě Diona.
Jen mapy té bouře a její ujištění, že je na naší straně.
Já si myslím, že vlastně asi je.
Nebo aspoň není proti tobě.
Ta polární zář způsobila extrémní poškození a půda tam doslova odumírá.
Objevily se obrovské trhliny a všechno se to šíří, takže...
- se snaží zjistit, jak to zastavit. - A myslí si, že Dion může pomoct.
Tak nemoc toho lišáka zvrátil.
Možná dokáže zvrátit i to odumírání na Islandu.
- Chápeš? - To si opravdu myslí?
Hledá vědeckou odpověď.
Všechno, co ta událost změnila,
Dion, rostliny, půda, Mark,
všechno jsou to dílky skládačky.
- A pořád mě nesnáší. - Jo.
Jo.
Ale zatím ji tam pro tebe budu hlídat.
- To nemusíš dělat. - Jo, musím.
Pamatuješ, jsme...
Nic se nezměnilo. Jsme kámoši, amigos.
- Pate! - Čau, kámo.
Byl jsem v karanténě jako E. T., ale už mi nic není.
- To je super. - Takže mě vezmeš do školy?
Víš co? Vteřinku, zlato.
- Potřebuju si s ním ještě promluvit. - Jo.
Pojď, kamaráde, sedni si.
Ano.
- Dneska nemůžeš do školy. - Proč ne?
Protože je to moc nebezpečné.
Mám ten vědecký projekt.
- Některé věci jsou důležitější. - Než věda?
- Ať jde do školy. - Co?
Ano!
Půjdu s ním, budu s Dionem celý den.
- Ne. - Neviditelná, samozřejmě.
- Ale nemůžeš nikomu říct, že tam jsem. - Kromě Pata.
Ani Patovi, jinak nikam nejdeš.
Dobře.
- Ale co když... - Nic se nestane.
- Budu pořád u něj. - Na záchodě ne.
- Všechno je v pohodě. - Dobře.
- Ahoj, mám tě rád. - Já tebe taky.
Neboj se. Postarám se o něj.
Lewis Company.
- Co říkáte? - To je bomba.
Zaválels.
Nicole zaválela, ale já jí to dovolil, takže máš pravdu, já zaválel.
- Holka, to se ti povedlo. - Sakra.
- Jeden potřebuju domů. - Tak si ho vyfoť a vytiskni.
- Nemám neomezený rozpočet. - To snad ani není možný.
Děláme reklamu na bilboardy a do rádia a od tebe chci program.
- A já chci zdravotní pojištění. - Tak takhle to bude?
Jo...
Vypadá to, že někdo dostane povýšení.
Děkuju a do konce dne to budeš mít.
To doufám a připrav se pořádně zabrat, aby sis to pojištění zasloužila.
Panebože!
- To je super. - Jo! To bylo skvělý.
Teď mi řekneš, že nemáš přes oběd kvůli povýšení čas.
Děláš si legraci? Nejradši bych šla tančit hned.
Vážně? Myslíš, že tu sestavu zvládneš?
Já jo, ale co ty?
Bavíte se pořád o tanci, protože jsem zmatená.
- Nemůžu s tím přestat. - Co to s tebou je?
Prostě dělej, co normálně. Zapomeň, že jsem tady.
Sledujete všechno, co dělám. Jste jako duch, který zná mou mámu.
Tak neudělej nic špatného a nemáš se čeho bát.
- Ale ne. - Kdo to je?
Pan Campbell, snažil se mě suspendovat.
- Proč? - Máma říkala, že ho špatně vychovali.
Jak to myslíš?
Soudí lidi podle vzhledu.
Předpokládal, že jsem špatný kluk.
Opravdu?
Jen kolem něj projdi.
Budu hned za tebou.
Tak jo, Dione, jdeme dál.
Nemám si kam sednout, takže budu u dveří.
- Neopisuj ode mě. - Ale ne.
- Co? - Už se zase chichotají.
- Ty žárlíš? - Ne.
S kým to mluvíš, podivíne?
Podívej, Dione.
Fuj, jednorožci? Myslel jsem, že kreslíme auta.
Můžeme probrat ten projekt?
Říkali jsme si, že bys mohl udělat prezentaci, když tak rozumíš vědě.
- Dobře. - Bezva.
Jonathane, můžeme pokračovat s tím YouTubem.
PROGRAM
Tak jo, třído, čas na oběd. Máte hodinovou přestávku.
Druhá třída je tak nudná.
Ale Dion je v pořádku?
Je v pohodě, ale jak tohle zvládá každý den?
Potřebuju panáka nebo něco.
- Můžeme? - Jo, vteřinku.
Škola končí ve tři, takže...
Nevím, zopakuj si násobilku.
Jasně. Měj se.
Říkala jsem si, že bychom mohli zkusit In the Light.
- Ne. - Ne?
Zkusíme něco trochu jiného.
- Snaž se držet krok. - Dobře.
Připravená?
Jo, jseš.
To zvládneš.
Nicole Warrenová zpátky v akci.
Zvládlas to.
Teď si sedneme.
Potřebuješ si odpočnout?
To jsou vepřové kotletky?
Dnes večer slavíme, protože máma dostala povýšení.
Znamená to, že dostanu bílo-červené Jordan 3?
Minimálně to znamená, že si o tom promluvíme.
Jupí!
Taneční párty!
- Nicole? - Jo.
Můžu s tebou na chvilku mluvit?
Jo.
- Nechceš si jít hrát se Štípálkem? - Dospělácký řeči.
Našlas něco?
Jo.
Tohle...
je mnohem větší, než jsem si myslela.
Snažila jsem se zjistit, kde jsou lidé z Markova seznamu k polární záři.
Sedm z nich se pohřešuje.
A to jsou jen ti, které jsem našla.
Pohřešovaní, ne...
- mrtví kvůli nějaké divné nemoci? - Zmizeli beze stopy.
A podívej se na tohle. Tohle je mapa BIONY, kde ty bouře uhodily.
Kerry Phillipsová, pohřešovaná od 6. června 2014, Atlanta, Georgie. Bouře.
To jméno znám.
Doktor Morton Lungstad, Alesund, Norsko.
Pohřešuje se od 22. května 2018. Bouře.
Jill Noonanová.
Zmizela během podivné bouře u jezera naproti od nás.
A podívej.
- New Orleans, 12. srpna 2017. - Mark.
Všechny zabila bouřka.
Pronásledovala je.
Bylo to za oknem mého syna, ten...
sériový vrah byl za oknem mého syna.
Co mám dělat?
- Utéct, schovat se. - To Dionovi nemůžu udělat.
Žít na útěku bez domova, bez přátel, v neustálém strachu.
Co je to za život?
Můj.
- Promiň, to jsem... - Nikomu bych to nepřála.
Ale dokud nezjistíme, jak tu věc zastavit,
nemáme na výběr.
Já měla štěstí.
Neměla jsem přátele ani rodinu, na které by mi záleželo.
A tomu říkáš štěstí?
Nepřišla jsem o moc.
Ty s tím ale budeš mít problém.
- Zůstaň s námi. - Co?
Jsme tvá rodina.
Pomoz mi ochránit syna.
Nauč ho přežít.
Až přijde čas a budeme muset utéct, utečeme,
ale do té doby zůstaňme spolu.
Zůstaň s námi.
- Dobré ráno. - Ahoj.
- Můžeme? - Jo, jdu pro něj.
Dobře, já...
tu zůstanu stát na chodbě jako pitomec.
Pat je tady, víš co dělat?
- Neříkat nic o Charlotte. - Hodnej.
Ukaž mi zuby.
- Pate! - Nazdar! Připravený?
- Jdeme na to. - Dobře.
- Ahoj, mami. - Hezký den.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Počkej.
Kdo byl u vás ráno na snídani?
Návštěva.
Tvoje návštěva?
Mámina návštěva.
- Nemám o tom mluvit. - Dobře.
A to byl někdo nový nebo někdo, koho už...
Nechci po tobě jméno, jen mám starost. Musíš dávat pozor na to, komu věříš.
Máma říkala, že má naši naprostou důvěru. A ten výtah je moc pomalý.
Přijdu pozdě do školy. Sejdeme se dole.
Poslední je smraďoch.
Haló.
Ano.
Jen jsem vám dávala vědět, že kamarádka Charlotte zase vyzvedne Diona ze školy.
Už jsem jeden posílala včera.
Jo, pošlete mi ho e-mailem a já vám ho pošlu zpátky.
Lewis Company.
Máme problém s plakáty.
Neodpovídají programům.
- Musíš to napravit. - Dobře.
- To je tak nezdvořilé. - Je mi to moc líto.
Musím jen znovu vyplnit školní formulář,
aby kamarádka mohla vyzvednout Diona. Hotovo.
Původní objednávka, účtenka a tak.
Zajdi tam a naprav to, zítra to vychází.
Fajn, jdu na to.
- Snad na mě nekašleš? - Teď jsem ti volala.
V tiskárně to podělali a Kwame chce, ať to napravím.
Volali mi ze školy, že ode mě nedostali formuláře.
Dneska nemůžu.
Nedívej se tak.
- Jak? - Vím přesně, co si myslíš.
Takže teď čteš myšlenky?
Myslíš si, že se sabotuju, že?
Mám moc práce, moc stresu, abych si na sebe udělala čas.
To jsem neřek.
Jo, možná bych se měla starat o sebe,
ale mám teď povinnosti, Rashade.
Tohle je můj život, tak to je.
Já to chápu, jediné, co mě napadlo, je, že si s tebou chci zatančit.
Nejlepší část dne.
Zapracuj na svém čtení mysli. Uvidíme se zítra, snad.
Hele.
Jednu minutku.
Ano.
Dobře, tohle vypadá skoro připravené.
Jak to jde tobě?
Dobře, to se mi líbí.
- Jak to jde s ovládáním počasí? - Mně a Esperanze skvěle.
Vytvořila simulovanou bouři ve sklenici.
- Bylo to na YouTube a Jonathan mi pomohl. - Bouře ve sklenici.
To se mi líbí. Co dál?
- Mám projev. - Jo? Tak povídej.
Bouře vznikají, když se setká teplá fronta se studenou.
Čím větší je rozdíl mezi teplotami, tím je bouřka silnější.
- Udělal sis průzkum. - Ještě neskončil.
Bouře zabíjejí lidi. Můj táta...
pracoval pro BIONU, kde hledal způsob, jak v budoucnu zastavit bouřky,
ale co kdybych vám řekl, že je možné bouři zastavit už dnes?
Dámy a pánové, představuji vám hasič bouří.
A pak Jonathan přijde s hasičem bouří.
Kde ho máš?
Ještě není... Chci říct...
Nedokončil jsem ho.
Dneska mám schvalovat vaše projekty.
- Pokud jsi neudělal svůj úkol, pak nevím... - Udělal, ukaž mu to.
Je to hloupý, nevěděl jsem, co s tím.
Na co je ta hadice?
- To víte, na... - Studený vzduch z nádoby na tekutý dusík.
Jo, ty věci na studenej vzduch. Ono to...
Mění teplotu bouře a ubírá jí to sílu.
Dobře.
- Počkej. Tos udělal? - Jo.
- A ty gumové pásky? - No...
Říkal jsem si, že při bouři létají blesky, a guma myslím blesky zastavuje.
Je to trochu komplikovanější, ale pokračuj ve svém výzkumu.
Dobrá myšlenka. Kdy to bude hotové?
- Dnes po škole. Slibuju. - Dobře.
Máte na to do zítřka, dobře?
- Dneska po škole nemůžu přijít. - Nemusíš.
S Jonathanem stejně budeme po škole hrát Zeldu.
- Cože? - Nejprve dokončíme jeho část projektu.
- Vy hrajete Zeldu? - Jo.
Pozvala bych tě, ale nesnášíš Zeldu.
- To není, že bych ji nesnášel. - Hej, Jonathane, pojď sem.
Co chtějí?
Jsou na něj tak zlí. Nechápu, proč s nimi mluví.
- Jsou to jeho kámoši. - Ani ne.
Jeden den jsou hodní, ale pak si z něj utahují.
Kde bydlí, jeho táta...
Čau, co se děje?
Půjdu s nima do skateparku.
Ale slíbili jsme, že dokončíme Zabijáka bouří.
- Jdeš, nebo ne? - Nebudu čekat.
Co ten projekt?
- Svoji část sis udělal, o mě se nestarej. - Je to i náš projekt.
- To nic, já to dodělám. - Co?
Stejně to udělá líp.
Pojď se mnou.
Zapomeň na Jonathana. Ukážu ti něco zábavného.
Rychle.
Co to děláš?
Kdo potřebuje skateboardy, když můžeš létat?
Dione, dej mě dolů.
Uměl jsem vznášet jen vločky.
Dej mě dolů.
Počkej, to je nejlepší teprve přijde.
Počkej, co to děláš s mýma nohama? Dej mě dolů.
Dione!
- Proč jsi to udělal? - Proč se zlobíš?
Vytáhl jsi mě z vozíčku. Vznesl jsi mě z vozíčku.
Proč jsi to udělal?
- Chtěl jsem, abys... - Chodila?
Ano.
Otevři mi dveře.
Děkuju.
Ahoj, co tady děláš?
Říkal jsem si, víš...
když někoho necháš jít a je to osudné, vrátí se k tobě.
Jsem tak pitomej.
Pate, nevím, co s tebou je,
ale spěchám do tiskárny, můžeme to probrat později?
- Ne. - Ne?
Ne.
Já už toho mám dost.
Kdykoli mě potřebuješ, jsem tady. Beru Diona do školy, na pizzu.
Požádáš mě a já kvůli tobě všeho nechám
a přijdu s velkým úsměvem na tváři.
Proč tohle teď děláš?
Myslím, že mě využíváš.
Protože víš, že já...
Protože víš, že k tobě něco cítím.
To mě mrzí, nikdy jsem nechtěla...
Ale máš pravdu.
Neměla jsem na tebe dál takhle spoléhat.
Takže ty se s tím chlápkem vídáš?
Prosím?
Když jsem ráno vyzvedával Diona, byl na stole talíř navíc.
Byl to on? Nebo...
Do toho ti nic není.
- Opravdu? - Ano.
A cením si všeho, co jsi pro mě a Diona udělal, ale...
s kým snídám
nebo dělám cokoli, to není tvoje věc.
No ale víš, to je ono Nicole, je to moje věc.
Držel jsem tvá tajemství, riskoval jsem pro tebe svou práci.
A ty...
jsi mě nechala v domnění, že mám šanci, asi abych ti dál mohl dělat poslíčka.
Tenhle rozhovor je u konce. Musím se vrátit k práci.
Fajn, tak ho dokončíme večer, až přivezu Diona domů.
Víš co? Nemusíš, protože jsem se o to už postarala.
Cože?
A víš co? Myslím, že bychom si měli dát pauzu.
Pauzu od čeho?
Od trávení času s Dionem a se mnou.
No...
Diona mi nevezmeš.
Co prosím?
Má mě rád, vždyť s ním trávím víc času než ty.
Tento rozhovor už fakt skončil.
Drž se ode mě i Diona dál.
Nechápu to. Proč je Esperanza tak naštvaná?
Prvně se dostaneme pryč od všech těch lidí
a pak probereme tvou pohromu s Esperanzou.
- Ahoj. - Ahoj, je s tebou Dion?
Právě jsem ho vyzvedla.
Dobře, neříkej mu to, ale Pat a já jsme měli strašně divnou hádku.
Chceš pomoct? Jedna jiskra a už se pořádně nevyčůrá.
Ne, o nic nejde, jen se musí držet dál a uklidnit se.
My pojedeme domů.
- Můžete mě vzít k Esperanze? - Ne.
- Ne. Jsi v pořádku? - Ne, jsem naštvaná.
Choval se, jako by měl na něco nárok a nařkl mě, že mám někoho za jeho zády.
Co je mu vůbec po tom, není to jeho starost.
Hele, trochu se v tom ztrácíš.
Snažila jsem se k němu být upřímná
a stejně si za to něco ode mě sliboval.
Musím už odsud odjet. Můžeme si o tom promluvit později?
Jen Patovi nedovol s ním mluvit, dobře? A uvidíme se doma.
- Nebylo to tak zlý. - Byla jsem tam. Bylo to zlý.
- Kdybych byl na vozíku, chtěl bych létat. - Ale ty nejsi Esperanza.
Všichni chtějí létat.
Myslím, že jsi právě dokázal, že to není pravda.
Co o ní víš?
Proč je na vozíčku?
Jak dlouho na tom vozíčku je? Chodila někdy?
Jak dlouho jste kamarádi? Nikdy na to nepřišla řeč? Ani ses neptal?
Já na to nemyslím. Je to...
prostě Esperanza.
To by podle mě od tebe rád slyšela.
Běž dovnitř a já budu za chvilku u tebe.
- Můžu přes FaceTime zavolat Esperanze? - Jasně.
- S dovolením. - Pat, že?
Jsem kamarádka Nicole.
- Dobrý den, já jen jdu pozdravit Diona. - Dion měl opravdu dlouhý den.
Nemá zájem o společnost.
- Mě bude chtít vidět. - Nicole mě požádala, abych vás nenechala.
Cože?
Nechce, abyste se s ním viděl. Je mi líto.
- To je absurdní. - Je to její volba.
Víte co? Chci mluvit s Dionem.
Nebylo by lepší jít domů a odpočnout si?
Víte co, nemám na tohle čas.
S Nicole jsme se jen trochu nepohodli, dobře?
- Jsem prakticky otec toho kluka. - Páni.
- Fakt si lidi nárokujete. - To o mně řekla?
Víte co? Jo, mám nárok vidět svého kmotřence,
tak mi sakra běžte z cesty.
Řekla...
jsem...
ne.
Měl jsem tě zabít už v New Orleans.
Ne.
Haló?
- Kde jsi? - Proč?
Před tvým domem se formuje mikrobouře.
- Přijeď do BIONY, tady vás ochráníme. - Ne, Dion je doma.
Proboha.
No tak, zvedni to.
ESPERANZA
Diona nedostaneš!
Ne!
Překlad titulků: Jan Matějka